- Sover hon? - Ja. Snälla, säg att det är över.
- Jag älskar mina föräldrar, men... - De har åkt.
Om en timme är de i luften på väg hem till Texas.
De är borta och är flygbolagets problem nu.
Nej...! Varför?!
- Lova att vi aldrig blir som dem. - Jag kan inte lova nåt.
- De driver mig till vansinne. - Vad säger du? De är toppen.
Din pappas present påminner mig om hur omanlig jag är.
Högljudd.
Varför försöka förbättra ett redskap som har fungerat i miljontals år?
Jädrar! Den är jättevass. Vi testar på en gammal stövel.
- Du väcker henne. - Okej, då.
Min mamma är helt otrolig på att hantera vinglas.
- Hade de trevligt? - Jadå.
Men mamma gillar inte huset eller bostadsområdet.
Hon vill alltid hålla skenet uppe.
Hörde du din pappas svidande kritik om energisparandet?
Eller att vi borde vara husägare istället för hyresgäster.
- De är snälla med Joanie ändå. - Din mamma är toppen.
- Och din pappa slog inte barnet. - Eller tände fyrverkerier vid henne.
- Det var en enda, liten raket. - Såg du när Joanie kräktes på honom?
Hon gjorde skjortan en tjänst.
- Han vet inte hur han kan hjälpa. - Han ville ge oss ett hus i Dallas.
- Vore det så illa att få lite hjälp? - Vi behöver ingen hjälp.
- Vill du bo här för evigt? - Vi ska inte bo här för evigt.
Vi ska bygga en dator. Okej?
- Sen säljer vi den tillsammans. - När ska vi hinna göra det?
När jag inte byter blöjor eller får ungen att sova?
Jag har inte tid att bygga datorer.
- Det blir inte alltid så. - Vad kommer att förändras?
- Jag vet inte. Allting. - Bra, för jag vill inte bli hemmafru.
- Det har gått tre månader. - I Texas skulle jag ha tid att jobba.
Vi pratar väl inte om att flytta tillbaka till Texas?
- Mamma sa att om vi ville... - Har du pratat med din mamma om det?
- Har ni smitt planer? - Nej, bara rent hypotetiskt.
Det handlar om vilka man känner och vi får inte missa vår chans.
De vill bara döda oss långsamt. Det vore rena dödsdomen.
- De märker att vi har det jobbigt. - Jag kan hjälpa till mer.
- Du ger mig henne när hon gråter. - Då slutar jag med det.
Jag oroar mig för allt, medan du smäller fyrverkerier intill henne.
Det var en enda jäkla raket.
Om du vill åka så packar vi med en gång och flyttar till Texas.
Jag kan jobba för din pappa och du kan golfa med din mamma.
- Tror du att jag vill det? - Jag vet inte!
I går ville du skapa nåt i San Francisco, men i dag vet jag inte.
- Du är bara elak. - Vi måste tänka innan vi gör nåt.
Vi skaffade barn och gifte oss utan att jag fick vara med och bestämma.
Var det jag som gick ned på knä och friade till dig?
- Det är väl jag som tar henne? - Låt henne gråta!
Mamma är här. Ingen fara.
Jag vet. Jag vet...
Ingen fara.
Ingen fara. Vill du ha din elefant?
Det är inte så farligt.
- Varför är det så bråttom? - Vi måste få det gjort.
Jag vill inte åka hit stup i kvarten.
Om ni ska hämta nåt så får ni göra det i dag.
För större möbler så betyder grönt "behålla" och rött "donera".
Grönt - ja. Rött - nej.
Börja på rummen. Glöm inte att ta med er alla skolböcker.
Hörni?
- Jag älskar er. - Jag älskar dig med.
- Hej på er! - Hej!
Hur mår flickorna? Dum fråga. Alla mår hemskt.
Det är hemskt för alla. Hur mår du?
Du vet... Tack för hjälpen.
Självklart.
- Begravningen var jättefin. - Ja.
Det du sa var så fint. Har du en kopia jag kan ge till flickorna?
- Det har jag. - Tack.
Jag vill bara säga att begravningen var jättefin. Så personlig.
Så vad...? Var ska vi börja?
Det är svårt att veta.
Ni kanske kan ta garderoben och köra kläder till nån välgörenhet?
Jag börjar med köket. Ni får gärna packa ihop saker härinne.
- Vi behåller bilderna till flickorna. - Självklart.
Kan du sätta på en skiva? Det är för tyst här.
- Vad som helst. - Visst.
Förlåt. Ingenting känns rätt.
Det här blir perfekt.
- Kolla här. - Han älskade den.
Det är från pumpafältet i Garland.
Tänk att du har älskat pumpor.
Det gör jag fortfarande. Jag är helt tokig i pumpor.
Du behöver inte slänga nåt. Du kan packa ihop hela rummet.
Jag vet inte var jag ska börja.
- Behöver du hjälp? - Ja.
Vi börjar med kläderna. Det är lätt.
- Allting, eller? - Ja. Jag tror det.
Vad är det här?
USC? Northwestern? Är det kopior? Du har väl skickat ansökningarna?
- Jag vill inte prata om det nu. - Jo, vi ska prata om det nu.
- Låt mig vara! - Du sa att du skickade in dem.
- Men det gjorde jag inte. - Kan vi prata om det enskilt?
Varför inte här?! Varför ska de inte få veta?!
- Är du rädd för vad de ska tro? - Nu går vi ut.
Låt dem få se kaoset vi har varit. För det har vi varit.
Varför gör du så här? Din pappa hade blivit helt förkrossad.
Skönt att han inte är här för att se det, då.
Det var hemskt sagt!
Hur lång tid tog det innan du använde pappa emot mig?
Tio dagar? Otroligt att du kunde hålla dig så länge.
Du är... Ibland vet jag inte vem du är längre.
- Alla sörjer och är upprörda. - Vad vet du om det?
Du stod inte ens ut med honom.
- Joe har åkt första vändan. - Känner du lukten?
Cigarettrök. Jag tänker flå henne.
Hon vill bara reta upp dig. Jag gjorde likadant i den åldern.
Jag var också en trotsig tonåring men hon vill bara jävlas.
- Låt henne göra det. - Jag borde kalla henne för nåt annat.
Hon skrek på mig, trots att det var hon som struntade i ansökningarna.
Du kan knappast resonera dig ur den här situationen.
- Jag borde inte ha nämnt Gordon. - Troligen inte.
- Märkte du hur hon ringaktade mig? - Får jag prata med henne?
Säg att hon är en skitunge.
Öppna inte dörren!
Klockrent. Din mamma får spel därnere.
Inte så vidare smidigt men väldigt effektivt.
Jag försöker inte göra nåt. Jag behövde bara en cigg.
Hur är det?
- Hallå? - Härinne!
Var är alla?
Utspridda i avlägsna hörn av huset. Några undviker mig.
Andra undviker mig också.
- Luktar det cigarettrök? - Jajamän.
Joanie?
- Hur klarar du dig? - Vad fan?!
- Var är pappas kläder? - Jag har precis lämnat bort dem.
- Vad är det? Prata med mig. - Jag ville behålla pappas tröja.
- Det var den gröna, men glöm det. - Nej då. Jag kom nyss tillbaka.
Vill du ha pappas tröja? Vi åker och hämtar den. Kom.
Hon är sur för att inte få skryta om att jag läser på college.
- Du vet att det inte är sant. - Hon vill hålla skenet uppe.
Ett perfekt hus med perfekta döttrar. Hon stryker sina jeans.
Säg inget du inte kan ta tillbaka.
- Du måste ge henne en chans. - Ge henne en chans?
Du är svår att hantera när du är dryg.
Jag kan säga så eftersom jag är fruktansvärt dryg.
Jag är rövarnas drygröv. Det lät konstigt.
Du måste försöka förstå vad din mamma menar.
Och vice versa, så klart.
Jag uteslöt min mamma ur mitt liv men det vill inte du göra.
Jag hade goda skäl för min mamma var asjobbig.
Hon missade min student för att hon söp sig full, men ändå.
Det är tid du aldrig får tillbaka.
- Jag kan bo med dig. - Vi två i min lilla plåtburk?
Jag kan skaffa en egen husvagn. Det vore suveränt.
Jag kan inte ens ta hand om en krukväxt.
Ingen behöver ta hand om mig. Jag behandlas som ett spädbarn.
Det var inte så jag menade.
Det är därför college är så bra.
Du får bo själv för första gången och kan göra vad du vill.
Rök var du vill och ta reda på vad som intresserar dig.
- Det är det perfekta... - Jag vet.
Vill du spela musik? Du behöver inte lyssna i den där.
- Spela det i bilstereon. - Nej. Du gillar det inte.
Så gammal är jag inte. Spela det.
- Hur gick det? - Bra. Hon lugnar ned sig.
Jag tog de här av henne.
Det är Gordons mormors. Jag sparar dem åt flickorna.
- Jag vet inte ens om de bryr sig. - Det kommer de att göra.
De lägger det bara i en låda som de ställer på vinden-
- och när de dör tänker barnen att det bör sparas åt deras barn.
Det känns rätt mörkt.
Jag spelade klart spelet.
- Vilket spel? - Ditt spel. "Pilgrim".
- Ända till slutet? - Ja, men du gjorde det svårt.
Jag gjorde det för såna som du.
Tyvärr så finns det inte så många som du längre.
Jag tycker om slutet. Pilgrimen var ett barn.
Ja, pilgrimen var ett barn.
Tack för att du spelade det. Jag uppskattar det.
Du... På sjukhuset med Bos. Jag menade inte det jag sa.
Snälla... Jag minns inte ens vad du sa.
Jag menar, du känner ju mig. Det är bara en dimma.
- Jag mindes inte ens mitt namn. - Samma här. Jag hämtar en till låda.
Nu åker vi.
- Är det den här? - Ni får inte rota här.
Vi var här för en timme sen och lämnade nåt av misstag.
När det har lämnats så är det vårt och vi vet inte vad som är vad.
- Eller vems som är vems. - Vi åker.
Kläderna tillhör en vän som inte längre är med oss.
Jag letar bara efter ett enda plagg.
Vi lämnade nio säckar men det är bara åtta här.
Tröjan är i den nionde säcken och vi måste hitta den.
Allting har tillhör nån.
- Där är den. Det där är vår säck. - Hur vet du det?
- Jämför säckarna! - Det ser ut som sopsäckar. Ledsen.
- Det är vår säck. - Vi har en företagspolicy.
- Nu åker vi. - Det är som det är.
Du har väl körkortstillstånd? Kör fram bilen med motorn igång.
- Hur mår du? - Toppen.
- Ska du nånstans? - Jag tänker flytta.
Jag har vänner i Seattle och det lär vara kul där.
Ja, det lär vara ett hett ställe.
- Jag visste inte att du skulle åka. - Jag sa det till Joe för nån dag sen.
Det var ett rätt hastigt beslut.
Tråkigt att jag inte kunde stanna för Joes skull.
För många minnen av Gordon på Comet och i stort sett överallt här.
Det låter inte så illa. En packad bil och en ny början.
Jovars.
Jag har flyttat omkring mycket och trodde att den tiden var över.
Jag kanske rotar mig i Seattle.
- Vet du vad som händer med det? - Med Comet?
Joe vill nog fortsätta med det, antar jag.
Jag hoppas det. Han älskar det.
Med allt han har förlorat, vore det synd om det också försvann.
Jag tänker gå in.
- Kör! Kör! - Men vad fan...?!
Herrejävlar!
- Det kan vara fel säck. - Vi kan inte lämna tillbaka den.
Jag antar att du vill ha den här.
Ja, vi hade roligt ihop.
Gordon var sugen på allt.
- Men det vet ju du mycket väl. - Ja...
Han var väldigt förtjust i dig.
- Det var en vacker begravning. - Ja, det tycker jag med.
Om det är nåt här som du vill ha...
- ...så är det bara att ta. - Tack.
- Jag gillar inte hans inredningssmak. - Det sa jag aldrig.
Var han cowboy i ett tidigare liv?
Jag tror att hans inredningsarkitekt hade en fäbless för Navajo- filtar.
Vet du vilken bild jag tycker om? Det finns en härlig bild på er två.
Ni är unga... Jag vet inte hur gamla ni är, men ni håller i ölflaskor.
- Gordon hade fräcka polisonger. - Jag vet vilken du menar.
Ni ser ut som... "Se upp, världen."
När vi blev tillsammans så kände jag bara...
Han är min. Jag vill ha allt som finns av Gordon.
Men du hade redan haft så mycket av honom.
Galna polisong- Gordon och säkert mycket mer.
Då blev jag svartsjuk.
Jag vet inte vad jag säger.
Fan också, Gordon...
Jag ska sluta besvära. Tack.
Joanie sitter på sitt rum om du vill säga hej.
Men du får vara försiktig.
Jag ska vara varsam.
- Joe har varit borta länge. - De kanske stannade för att äta.
Haley behövde få komma bort lite och Joe har varit jättefin med henne.
Vill du ha de konstiga präststatyerna?
Jag har redan nog många hemma.
Jag glömmer hur fin Joe är med flickorna. Han skiner verkligen upp.
Jag behöver mer tejp.
Hej...
- Förlåt. - Mår du bra?
Det var här jag hittade honom. Jag går nu.
Hallå?
Kom in.
Bos kommer med mat nu.
Mamma sa att du kanske behöver hjälp.
Jag vill inte ha nåt förutom skivorna och mina bilder.
Vad är det?
- Varför sökte du inte till college? - Jag skulle aldrig bli antagen.
- Vad tänker du göra? - Jag vet inte.
Jag kommer på nåt.
- Jag donerar dig. - Du kan ju försöka.
De har åtminstone dig. Precis det de vill ha, på alla sätt.
Inte på alla sätt.
Kom hit, din dumbom.
Du tänker väl inte försvinna också?
- Har du nånsin smakat min chili? - Jag vet inte.
Ett familjerecept som har gått i arv.
Hemligheten är kanelen. Man ska ta kanelen...
...och ställa den i skåpet för den hör inte hemma i maten.
Jag minns...
Jag la inte ens märke till Gordon förrän ni började bygga Giant.
Jag kallade honom för Soppfläcken för han hade alltid...
Jag är inte...
...redo för sånt där.
Gör mig en tjänst och smaka här. Jag struntar i om du inte är hungrig.
Det får inte vara för starkt för flickorna. De behöver riktig mat.
Kolla bara styrkan, är du snäll. Jag vill veta att alla kan äta det.
- Det är gott. - Inte för starkt?
- Det är jättegott. - Bra.
Maten är snart klar om du vill samla trupperna.
- Vet du var Cameron är? - Nej.
Hej... Jag behövde få vara ensam en stund.
Bos har mat med sig. Vi äter snart om du vill vara med.
Herregud...
Det är för mycket. Jag visste inte...
...att det skulle vara så jobbigt att vara här.
Förlåt. Jag vill inte få det att handla om mig.
Jo, gör det. Det känns som att alla bara daltar med mig.
Ingen vet hur man ska bete sig.
Jag gillar när folk frågar: "Hur mår du?"
- Jag har nog frågat det. - Vad ska man annars säga?
Och hur svarar man?
- "Jag håller ut." - Precis.
Ska man svara ärligt så kommer man att prata oavbrutet i flera dagar.
Så... Hur mår du?
Jag håller ut.
Jag har förlorat en väldigt bra vän.
Och jag har inte så många till övers.
Jag vet... Stackars mig, va?
Jag har alltid haft svårt att binda såna band.
Jag har inte så värst många människor i mitt liv.
Inte jag heller.
- Jag kan inte ens prata med Joe. - Varför inte?
Vi är på olika platser i livet.
- Det här väcker saker inom honom. - Som vad?
Han vill skaffa barn.
- Om du vill det, så... - Nej, det vill jag inte.
Det har jag aldrig velat. Jag tror inte att det kommer att förändras.
Låt bli, då.
Det är jättejobbigt.
Man måste verkligen vilja om man ska göra ett halvdant jobb.
- Och även då... - Du har alltid velat det.
Jag hade inte tänkt bli gravid direkt efter studierna.
Ja, jag har alltid velat det.
Och det är inget fel att inte känna så.
Tack.
Om du ångrar dig så har jag en 17- åring jag vill bli av med.
Jag saknar honom.
Jag med.
Och jag saknar dig med.
Jag finns här.
Jag la så mycket...
Jag la så mycket tid på att påpeka vad han gjorde fel.
Han gjorde ju en massa fel.
- Det luktar gott. - Det är ett gammalt familjerecept.
Vill ni ha kapris i chilin så finns det 14 bukar i kylen.
Våga inte. Min pappa skulle vända sig i graven.
Jag såg ett recept på ananas- chili. Kan ni fatta? Ananas?
Vart fan är det här landet på väg?
Vad händer nu? Vem kommer och hämtar allt?
Det finns ett företag som ser till att möblerna och sakerna blir sålda.
- Vad skrattar ni åt? - Ett internskämt. Du fattar inte.
Haley...
Ledsen att jag inte hittade din pappas tröja.
Det gör inget.
Minns ni när pappa sa att han vann en korvätartävling i Kalamazoo?
- Varför hittade han på det? - Han tyckte att det var roligt.
Pappa var så knäpp.
Kan du skicka saltet, Joe?
- Hur är det på rummet? - En enda röra.
Nej, mamma. Flyg inte tillbaka.
Han kommer hem snart. Jag skulle inte ha sagt nåt.
Det är inget allvarligt. Han är bara lite stressad.
Han kommer hem snart. Ja, det gör han.
- Gör aldrig om det där. - Jag lovar.
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com